Pidän huolen sinusta.
Hyvä, juuri noin.
Laske pää taakse. Juuri noin.
Yritä pitää pää takana. Koeta nyt uida.
Päästän irti. Koeta uida yksin.
Juuri noin. Oikein hyvä.
Stinen ongelmana on se, että häneen ei saa kontaktia.
Hän ei avaudu.
Hän ei puhu edes meille, joten...
Yritän saada hänet pukemaan ongelmansa sanoiksi.
Kuten se peikkoseikkailu. - Minkä peikon?
Seikkailussa on peikko, joka vangitsee prinsessan.
Prinsessa vapautuu vain, jos keksii peikon nimen.
Prinsessa arvailee eri nimiä, mutta ei sitä oikeaa.
Eräänä yönä peikko puhuu unissaan ja paljastaa nimensä.
Nyt me emme oikein ymmärrä.
Se on vain seikkailu.
Tärkeintä on ilmaista ongelmia sanoin ja purkautua.
Mikä peikon nimi sitten oli? - Minä en muista...
Luokka pitää juhlat perjantaina. - Niin.
Stine ei halua osallistua. - Hän ei halua koskaan.
Emme voi pakottaa häntä. Hän on jo 14.
Olisi hyvä, jos juttelisitte hänelle siitä.
Minä olen Stinen psykologi... Puhukaa te hänelle.
On tärkeää, ettei hän eristäydy luokastaan.
Olen ollut liikaa poissa. Olen koulutusneuvoja.
Älä nyt, Nina.
En ole ollut kotona. - Minusta tuntuu, että Stine on...
Koen, että hän haluaisi kertoa minulle jotain.
Kertoa mitä? - Se vain on sellainen tunne.
Hän haluaisi purkaa sydäntään. Se tulee esiin vielä.
Mitä ajattelet silloin?
Joskus ajattelen olevani koulutyttö -
joka ei ole ikinä nainut.
Sitten sellaista aikuista miestä...
Jolla on sänki.
Mies haisee pahalle.
Hän on töykeä. En pidä siitä, mutta pidän silti vähän.
Siinä se.
Sinun vuorosi. Mitä sinä ajattelet?
En ajattele mitään. Paitsi sinua. - Älä viitsi.
Totta se on. Mitä pitäisi sanoa?
Ai minä olen sairas, ja sinä ajattelet vain minua?
Minusta olet sikaihana. - Valehtelet.
Olet kaunis.
Saan huonon omantunnon kun nauran.
Teemme voitavamme, Nina.
Tyttö on huoneessaan.
Olen melkein tottunut siihen, että tytöllä on vaikeaa.
Lääkäri käski hänen levätä, kunnes hän synnyttää.
Etsin hänelle sijaisia. - Lykkyä pyttyyn.
Minkä ryhmän sinä otat? - En ole ajatellut.
Varokaahan. - Anna minulle tiistaiaamun ryhmä.
Ja minkä muun? Pitää löytä sijainen joka ryhmään.
Hyvä on, tiistai- ja torstaiaamu.
Entä lapsiryhmät? - Aika ei riitä enempään.
Kysy joltakulta muulta. - Kysyn Pedeltä.
Hän on sinua nuorempikin. - Putsasin nämä.
Kuule, Pede...
Miksi puhut noin nätisti? - Minulla olisi töitä.
En hoida Pernillen ryhmää.
Olette alaisiani. Ette voi kieltäytyä.
Moi, pojat.
Lopeta, Benjamin. - Ota se tämän kerran.
Joku etsi sinua.
Isä valittaa, koska poika haluaa lopettaa uinnin.
Onko se minun vikani? - Haluan että tapaisitte.
Mutta... Totta kai.
Meidän täytyy säilyttää maineemme. - Saimmeko taas valituksen?
Stine! - Mitä?
Ei mitään. Olen kotona.
Hei!
Juttelitko juhlista hänen kanssaan?
Onko hän huoneessaan? - On. Hän ei halua juhliin.
Sanommeko, että hänen pitäisi yrittää mennä sinne?
Hän ei tosiaan halua, Nina.
Vieraat tulevat seitsemältä.
Voisitko pitää enemmän ääntä? - Onnistuuhan se.
Minne sinä juutuit? - Juttelin Stinen kanssa.
Eikö hänelle saa puhua?
Toki. Hän vain on ollut vähäpuheinen viime aikoina.
Mukava kuulla, että hänellä on puhuttavaa.
Minäkään en puhunut vanhemmille, kun olin 14- 18-vuotias.
En ole puhunut isälleni sen jälkeen, kun oli 16.
Juodaan tällaiset.
Kultaseni? - Kiitos.
Onnittelenko paluusta yhteen vai pitäisikö olla hiljaa?
Parasta olla hiljaa.
Hiljaa, Pede, hiljaa, Pernille. - OIlaan hiljaa.
Lopeta!
Lopeta jo.
Henrik soittaa.
Hei.
Mitä?
Jaaha...
Anteeksi. - Älä turhaan pyytele anteeksi.
Tyttö kertoi koulupsykologille niin -
ja hän vei tytön pois.
Sitä sanotaan väliaikaiseksi pakkohuostaanotoksi.
Missä hän on? - Sønderbrossa.
Jossain laitoksessa.
Mitä seuraavaksi tapahtuu?
He ilmoittivat poliisille.
Tyttöä kuulustellaan. He selvittävät -
pitääkö nostaa syyte.
Nina... - Älä sano sitä.
Tiedän kyllä.
Henrik...
Tiedän, ettet ole tehnyt mitään väärää.
Miksi me kuiskimme?
En tiedä. Se vain tuntuu oikealta.
Minä menen. - Menetkö töihin?
Menen. Minulla on ryhmä pian.
Stine on jossain laitoksessa ja sinä aiot mennä töihin.
Olen mieluummin töissä kuin täällä.
Pitäisikö minunkin mennä töihin?
Miksipä ei?
Henrik... - Niin?
Tapaaminen siitä valituksesta.
Ai niin.
Hei.
Henrik.
Sinusta on valitettu.
Asiasta pitää jutella. Ole hyvä.
Jonathan tuli viimeksi itkien kotiin. Hän ei halua uida enää.
Vaadit häneltä liikoja -
ja hän lopetti kesken.
Yritämme saada kaikki yrittämään enemmän.
Tarkoitus ei voi olla se, että poika tulee itkien kotiin.
Ei tietenkään. Olen pahoillani siitä.
Sellaista sattuu harvoin. - Mutta niin täällä kävi.
Lasten ei pidä tulla itkien kotiin.
Sovitaan, että Henrik on vastaisuudessa varovaisempi.
Jonathan on edistynyt valtavasti. Olisi kurjaa, jos hän lopettaisi nyt.
Henrik? - Totta kai.
Oletko sinä seurannut tätä keskustelua?
Lapset voivat olla hankalia, jos he eivät kerro -
mikä on liikaa ja mikä ei. - Vahinko on tapahtunut.
Olen varovaisempi Jonaksen kanssa.
Hänen nimensä on Jonathan. - Anteeksi. Jonathanin kanssa.
Teen teille lupauksen. Syvässä päässä on vettä 3,8 metriä.
Ennen talven loppua juoksette innoissanne syvään päähän.
Otetaan rauhallisesti. Etenemme hosumatta.
Teidän ei täydy tehdä mitään, mitä ette halua.
Emmekö saa uimaliivejä?
Ette. Liivi estää tottumasta veteen.
Selvitämme, mitä vedessä voi ja mitä ei voi tehdä.
Taivuttakaa jalat längelle, ihan kuin Kippari Kallella.
Katsokaa Pedeä ja toistakaa perässä.
Kauhokaa käsillänne edes takaisin.
Oikein hyvä, Berit.
Miksi sanoit Kippari Kallea länkisääreksi?
Mitä? - Kippari Kalle ei ole länkisääri.
Onhan hän. - Hän vain kävelee oudosti.
Ei hän ole länkisääri.
Hän on niin länkisääri kuin olla voi.
Lucky Luke oli länkisääri.
Kauho vähän enemmän. Korvien ohi. Juuri noin.
Päivää. Olen rikospoliisista.
Oletko sinä Henrik Christoffersen? - Olen.
Henrik Christoffersen, kello on 11.35-
ja sinut on pidätetty rikoslain perusteella.
Pukeudu. Viemme sinut kuulusteltavaksi.
Tyttäresi on syyttänyt sinua vakavasta rikoksesta.
Minun kuuluu ilmoittaa -
ettei sinun ole pakko puhua poliisille.
Sinulla on oikeus asianajajaan.
Haluan soittaa vaimolleni. - Vaimosi on myös tulossa.
Minne? - Kuulusteluun.
Miksi häntä kuulustellaan? - Pukeudu nyt, Henrik.
Moi.
Nähdään.
Tyhjennä taskusi.
Onko sinulla kello?
Nimi? - Henrik Christoffersen.
Henkilötunnus? - 140662-0191.
Osoite? - Engelstedsgade 32, Kööpenhamina.
Nosta käsivarsia.
Kiitos. - 100 kruunuako?
Allekirjoitus.
Mennään tännepäin.
Voit istua tuohon.
Onko Nina täällä?
Hän on toisen konstaapelin seurassa.
Tällaiset ilmoitukset on pakko tutkia.
Koettakaa ymmärtää, että Stinellä on tosi vaikeaa.
Millä tavalla?
Hänellä on ollut vaikeaa 11-vuotiaasta asti.
Puhuimme Ninan kanssa, että lähivuosista tulee rankkoja.
Stine on valehdellutkin. Ottakaa se huomioon.
Mitä Stine on valehdellut?
Olen hänen isänsä. Rakastan häntä. Pistä se pöytäkirjaan.
Stinellä on vaikeaa. Hän on keksinyt kaikenlaista.
Selvä se. Nyt haluan kuulla, mitä hän on keksinyt.
Oletko kuullut vitsin miehestä, joka kysyy: -
"Oletko lopettanut vaimon hakkaamisen?"
Jos vastaa kyllä, tunnustaa hakanneensa.
Jos vastaa ei, tunnustaa hakkaavansa aina vain.
Oletko lopettanut makaamasta tyttäresi kanssa?
Palataanko Stineeen ja hänen aiempiin valheisiinsa?
Tiedän, miltä tämä näyttää. - Miltä tämä näyttää?
Yhdentekevää mitä sanon, näytän silti syylliseltä.
Jos pilailen, esitän fiksua.
Jos vollotan, se johtuu kiinnijäämisestä.
Minä en ole sellainen.
Suo anteeksi hetkinen.
Joudut tuomarin eteen. Vaadimme pidättämistäsi.
Miten pitkäksi aikaa?
Kunnes juttu käsitellään. - Heitättekö minut linnaan?
Mene rappuset ylös.
Tästä ylös.
Aika herätä.
Haluatko eristysselliin -
vai yleiselle osastolle?
Minulta kysyttiin sitä jo.
Sinun kannattaa jäädä tänne. - Kannattaako?
Muut vangit sylkevät teidän ruokaan ja hakkaavat teitä.
Keiden "teidän"?
Teidän lastenahdistelijoiden.
Minua vasta syytetään.
Yhdentekevää teitkö sen. Sinut hakataan silti.
Onko tämä hauskaa?
Mikä?
Sinä nautit jo pelkästä ajatuksesta.
En tajua mistä sinä puhut.
Sovitaan että jään tänne. - Selvä.
En tiennyt mitä haluaisit, joten toin vain pullaa.
Se kelpaa hyvin. - Sinähän et pidä kermavaahdosta.
Ostin kolme. En tiedä miksi. En osannut päättää.
Ota sinä ensin.
Saako Pede tulla käymään? - Ei saa.
Miksei? - Hän ei vain saa.
Mennäänkö pitkäkseen?
Syyttäjäviranomainen on päättänyt nostaa syytteen.
Poliisin lakimies lupasi kiirehtiä jutun käsittelyä.
Se on etusi mukaista.
Lautamiehet käsittelevät jutun.
Tästä ei synny sirkusta. Vain tuomari ja kaksi lautamiestä.
Lausuntojen ja todistajien kuuleminen vie pari päivää.
Sitten juttu päättyy tuomion julistamiseen.
Pahimmassa tapauksessa saat kaksi vuotta vankeutta.
Pääsevätkö kaikki pällistelemään?
Eivät, tämä käsitellään suljetuin ovin.
Tuomion julistus on avoin. - Entä lehdistö?
Mitä lehdistöstä? - Kirjoittelevatko lehdet jotain?
Lehdet eivät kirjoittele, kun kyseessä ei ole julkkis.
Nämä jutut ovat niin tavallisia, ettei niistä kirjoiteta.
Haluaisitko kysyä jotain nyt, Henrik?
Etkö sinä halua kysyä mitään? - Minäkö?
Etkö haluaisi tietää jotain?
Tuota... en.
Etkö halua tietää olenko syyllinen?
Huolehdin vain siitä, että puolustuksesi hoituu.
Sinulle se on yhdentekevää.
Ei ole. Olenhan puolustusasianajajasi.
Minä tein sen.
Tarkoitatko, että...
Tarkoittaako se, että haluat tunnustusmenettelyn?
Se tarkoittaa, etten ymmärrä välinpitämättömyyttäsi.
Nyt en ymmärrä.
Puolusta minua ihan rauhassa. - Selvä.
Anteeksi. Tässä on paljon nieltävää.
Se on ihan ymmärrettävää.
Poltatko sinä? - Mitä?
Useimmat polttavat ketjussa. - En polta enää.
Etkö tule hulluksi? - Tulen.
Olen muitakin vankeja samassa tilanteessa.
Tiedän mistä on kyse.
Olo on yksinäinen.
Lhmisten maailma romahtaa.
Sitä tietää olevansa kaikkien ajatuksissa.
Jotkut oikein paneutuvat siihen.
Oikeudenkäyntiin joutuminen on rankkaa.
Se on raskas kokemus.
Minä ajattelen, että vaikka kävisi pahasti -
jutussa on aina kaksi osapuolta.
Kaksi? - Tuskin juttua tyhjästä repäistiin.
Haluan takaisin selliini.
Sinulla on vielä 10 minuuttia. - Haluan takaisin.
Tämä on tosi ihanaa. Todella ihanaa.
Rakastatko minua? - Rakastan.
Rakastatko?
Minä rakastan sinua.
Ethän sinä tehnyt sitä?
Kävelen kotona ympyrä ja mietin pääni puhki.
Anteeksi, Henrik. Tarkoitan sitä tosissani.
Pyydän anteeksi, Henrik.
Mennään.
Meillä ei ole kunnon tiloja, joten siivoamme paikkoja.
Sinä voit olla tuolla.
Lhmiset sotkevat.
Kukaan ei tunnusta sitä, mutta jonkunhan täytyy sotkea.
Ei täällä muuten näyttäisi tältä.
Joku täällä sotkee.
Onko tuo uusi hieno tapa yrittää kertoa jotain?
Mitä? - Ei mitään.
Kunhan rupattelen.
Ärsyttävää, kun ihmiset eivät siivoa jälkiään.
Sen täytyy olla ärsyttävää. - Henrik?
Tuomari soitti. Hän odottaa Falckia moottoritien luona.
Joudumme odottamaan.
Kun tytärtäsi kuullaan, sinä istut tuolla.
Voit seurata hänen lausuntoaan näytöltä.
Syyttäjän päätodistajana hänellä ei ole lupaa kuulla sinua.
Päivää ja anteeksi viivästys.
Istuutukaa vain.
Oletko sinä Henrik Christoffersen? - Olen.
Milloin olet syntynyt? - 14. kesäkuuta 1962.
Tiedätkö, ettei sinun ole pakko sanoa mitään?
Tiedän. - Puheenvuoro on syyttäjällä.
Syytetty on syytettynä rikoslain momentin 210-
kautta 222 mukaan siitä -
että hän 2001- 2002 oli sukupuoliyhteydessä tyttäreensä -
Stine Bang Christofferseniin neljästä viiteen otteeseen.
Tyttäresi väittää, että olet useaan otteeseen -
käyttänyt häntä seksuaalisesti hyväksesi, kun hän oli alle 12.
Miten vastaat syytökseen?
Olen syytön.
Tiedän että tämä on kurjaa -
mutta kerro meille -
millaiseen suhteeseen isäsi painosti sinua.
Puhuthan selvään ääneen.
Sitä ei sattunut niin usein.
Äiti on usein kursseilla.
Olimme usein yksin eikä mitään tapahtunut.
Mutta joskus tapahtui jotain.
Kyllä.
Hän tuli huoneeseeni ja...
Suuteli minua.
Mitä sitten tapahtui?
Hän suuteli minua monta kertaa ja sanoi -
että rakastaa minua. Hän sanoi sen monta kertaa.
Hän ei tehnyt mitään aamuisin tai päivällä.
Se tapahtui aina yöllä.
Mitä hän sitten teki?
Tiedän että tämä on vaikeaa, Stine.
Eikö isäsi uhkaillut sinua?
Hän vain itki ja pyyteli anteeksi.
Ja sulkeutui itseensä.
Seuraavana päivänä> kaikki oli kuten ennenkin.
Mikset sanonut hänelle, ettet halua sellaista?
En minä tiedä.
Mikset kertonut siitä> äidillesi tai muille?
Koska isä itki ja pyysi anteeksi. Hän sanoi ettei se toistuisi.
Haluan puhua eräästä> toisestakin tapahtumasta.
Kun olit 13, tulit kouluun mustelmilla. Muistatko?
Muistan.
Muistatko myös, mitä kerroit mustelmista koulussa?
Vastaa kyllä tai ei, Stine.
Kyllä. - Kerrotko mitä tapahtui?
Ole kiltti ja kerro siitä, Stine.
Minä keksin sen. - Valehtelit.
Totta. - Sanoit isäsi lyöneen sinua.
Todellisuudessa olit kaatunut pyörällä.
Minulla oli paha olla.
Kerroitko myös, että äidilläsi on syöpä?
Ja että isäsi hakkasi hänet niin, että hän sai 11 tikkiä.
Kyllä vai ei, Stine?
Kyllä.
Ymmärrät varmaan, jos epäilen sinun taas valehtelevan.
Tällä kertaa en valehtele. - Valehtelit aiemmin.
Katso minuun. Sinähän valehtelit aiemmin.
Haluatko että tyttö pillittää?
Puolustaja kutsuu todistajaksi Nina Bangin.
Mitä ajattelit, kun kuuntelit Stinen lausuntoa?
"Voi ei, ei nyt taas."
Niinkö? - Stinen kanssa oli ongelmia.
Hän sepitti juttuja.
Mietit varmaan, että mitä jos tämä onkin totta.
En. - Mikset?
Tunnen Henrikin.
Stinen mielikuvitus ja todellisuudentaju ovat sekaisin.
Siitä haluaisinkin puhua. - Vastustan.
Todistajan uskottavuutta ei saa tuhota.
Kantajan uskottavuusongelmat ovat relevantteja.
Sallin kysymyksen.
Haluan kuulla Stinen mielikuvituksen ja todellisuudentajun ongelmista.
Tässä oikeuden päätös.
Henrik Christoffersen vapautetaan.
Istuutukaa.
Todistajan uskottavuusongelmien vuoksi -
riittäviä todisteita hyväksikäytöstä ei ole.
Syytetty vapautetaan.
Kiitos kaikille.
Tällaisissa jutuissa tehdään harvoin valituksia. Onnittelut.
Mitä sanoit?
Anteeksi kuinka? - Onnittelitko minua?
Ehkä valitsin sanani huonosti.
Minä en voittanut mitään.
En voi sanoa tytölle, että järjestitpä isäsi liemeen.
Mutta että nyt aloitamme alusta.
Olin ajattelematon. Olen pahoillani.
Onnea matkaan joka tapauksessa. Näkemiin.
Soitin Stinen laitokseen. Sanoin, että haluan hänet kotiin.
Sanoin, että meillä on vaikeaa mutta että teemme kaikkemme.
Mehän olemme hänen vanhempansa.
Sanoin, että haluamme tavata hänet ja sopia asioista.
Että haluamme harkita juttuja. - Minä en voi... En voi.
Et voi pyytää sitä minulta.
Jää sänkyyn.
Mitä? - Jää sänkyyn. Minulla on asiaa.
Se on ohi nyt. - Niin on.
Meidän pitää ottaa Stine takaisin. Hän on tyttäremme.
Otetaan hänet takaisin. Korjataan asiat kuntoon.
Pahin on jo ohi.
LAPSENNUSSIJA KUOLE SIKA!
MULKKU PEDOFllLISIKA
Teitte hienoa jälkeä. - Lopeta, Nina.
Ainakin tämä on tavattu oikein. Joku kirjoittaa "pedon" beellä.
Ei sitä niin kirjoiteta!
Me vain halusimme auttaa putsaamaan nuo sotkut.
Väri ei lähde helpolla.
Pitäisikö käyttää tärpättiä?
Kokeillaan puhdistusbensiiniä tai asetonia.
Asetoni irrottaa maalinkin. - Ehkä se on liian voimakasta.
Se pitää maalata. Mutta kiitos avusta.
Helkkari, Henrik!
Hei, Bent.
Käy peremmälle ja istuudu.
Voin aloittaa työt taas.
Jos minulla yhä on työpaikka.
Toki on. Veden pelkääjät ovat viisi kertaa jäljessä.
Voit hoitaa heidät Peden kanssa.
Entä lapsiryhmät? - Annoin ne muille.
Minuthan todettiin syyttömäksi.
Antaa pölyn laskeutua ensin. Lhmiset juoruavat.
Voit kysyä teinkö minä sen.
Ei, ei.
Hilmer luottaa sinuun. Olet siis syytön.
Se on ihmisiä viisaampi.
Menen sopimaan vuoroista Peden kanssa.
Päivää. - Olen Miriam Petersen.
Olemme olohuoneessa.
Hei, Henrik. Minä olen Miriam. - Hei, Miriam.
Tiedättekö miksi olen täällä? - Kyllä.
Minä otin Stinen vastaan Sønderbrossa.
Olen ollut koko ajan hänen yhteyshenkilönsä.
Anteeksi. Lounas jäi väliin.
Ei haittaa.
Tämä on hankala tilanne.
Olemme kaikki samaa mieltä.
Olen jutellut Stinen kanssa syistä ja seurauksista.
Sanoin, että ponnistelette saadaksenne hänet kotiin.
Olemme valmiita näkemään vaivaa.
Kerroin hänelle myös, että jos kaikki eivät yritä -
voitte jokainen olla onnettomia loppuelämänne ajan.
Hävettää ahmia tällä tavalla.
Verensokeri on alhaalla. - Mitä hän sanoi?
Mitä hän sanoi...?
Ei paljon mitään. Hän puhuu vähän.
Olisi hyvä, jos me kaikki juttelisimme.
Ehkä ensin sinä ja Stine, Nina.
Otatko lisää?
Ja myöhemmin me kaikki kolme.
En tiedä haluaako hän. Ehkä.
Meidän pitää yrittää.
Pede ja Pernille tulevat syömään lauantaina.
Henrik...
Sinähän inhoat Pernilleä. - Hän on Peden tyttöystävä.
Hyvä.
Ennen kuin siirrymme syvään päähän, näytän teille jotain.
Pidätte siitä varmasti.
Pede vetää ilmaa keuhkoihin ja menee sikiöasentoon.
Katsokaa mitä tapahtuu.
Painan Pedeä syvemmälle.
Hän nousee ylös. Keuhkojen ilma nostaa hänet pintaan.
Nyt Pede puhaltaa ilman ulos.
Katsokaa mitä tapahtuu.
Katsokaa Pedeä, älkää minua.
Hyvä. Kokeilkaa kaikki samaa.
Voin laittaa pään veden alle, mutta pidän jalat pohjassa.
Kunhan vain edes kokeilet. Olkaa hyvät.
Toivottavasti tiedossa on lämmintä ruokaa.
Saamme tosi kuumaa ruokaa.
Meillä on asiaa.
Totuuden hetki. - Niinkö?
Onko Kippari Kalle länkisääri?
On. - En minä tiedä.
Hänen polvensa ovat oudosti. - Mutta hän ei ole länkisääri.
Ehkei länkisääri, ehkä jotain muuta.
Hän kävelee kuin se yksi Marxin veljes.
Polvet menevät näin.
Mitä sinä sanot, Pernille? - Tuota...
Hän kävelee niin kuin se... Se...
Mikä hänen nimensä oli? - Marxin veljes.
Ei. En nyt muista, miten joku heistä kävelee.
Minä en kestä tätä.
En kestä tätä koko illan. - Lopeta nyt.
En tiedä tekeekö Henrik sellaista vai ei.
Henrikillä ja minulla on tyydyttävä seksielämä.
Me naimme enemmän kuin ystäväni yhteensä.
Oloni on tukala enkä voi teeskennellä.
Minä kiihotan Henrikiä.
Henrik pitää aikuisista naisista, ei lapsista.
Etkö sinä epäile mitään, Pede? - En. Henrik on ystäväni.
Älä lähde. Jos lähdet, meidän juttumme on loppu!
Olen ihan päissäni, Henrik.
Katso kaikkia ruokia.
Pikkuruoat!
Onko pikkuruolla paha mieli?
Noin! Nyt se on onnellinen.
Nyt se on onnellinen taas.
Maistuu ihanalle. Sikahyvää!
Soitin ja sanoin, että haluan käydä hänen luonaan.
Ei kiitos! En kestäisi enää.
Meidän pitää saada pikku tyttömme takaisin, Henrik.
Hän on meidän pikkutyttö. - Ei kiitos. En kestä enää.
Nyt saa riittää. Olen aivan...
Minä en kestä enää.
Et voi kieltäytyä siitä. - Seis, seis, seis!
Hän on meidän pikkutyttömme.
Kuuntele mitä minä sanon. - Seis. En kestä. Ei kiitos!
En enää.
Henrik...
Minun pikkutyttöni... Haluan hänet takaisin.
Sanoin ei kiitos.
No niin. Näin se menee.
Annatte kätenne, hyppäätte ja minä vedän teidät pintaan.
Tulkaa reunalle. Uikaa tikkaille ja takaisin jos voitte.
Okei?
En uskalla. - Kyllä sinä voit, Kirsten. Tule.
Tule, Gustav.
Hienoa, Gustav! Tule, Berit.
Oikein hyvä, Berit. - Sinun vuorosi, Kirsten.
Muutkin uskaltavat.
En uskalla. - Kadut jos et hyppää.
Mene reunalle seisomaan ja tartu Henrikiä kädestä.
Minä en voi. - Muutkin voivat.
Hyppää nyt, Kirsten!
Kas noin.
Saamme teistä kiinni. Ymmärsittekö?
Ei hätää, Kirsten. Ei käynyt mitenkään.
Okei?
Mennäänkö keilaamaan tai tekemään jotain miehekästä?
Keilaamaan? - Tai tehdään muuta.
Miten vanha sinä olitkaan? - Mennään ryyppäämään.
Keilaamaan...
Älä torju minua. - Keilaamaan?
Olen sinun ystäväsi. Jätin tyttöystäväni sinun vuoksesi.
Pitäisikö olla kiitollinen?
En minä niin sanonut. Kunhan et torju minua.
Teen mitä ikinä haluan. Keilaan jos huvittaa.
Olenko sanonut pahasti? - Tiedän mitä ajattelet.
Mitä minä ajattelen? - Samaa kuin muutkin.
Ryömi takaisin Pernillen luo.
Sano että erehdyit. Pernille oli oikeassa.
Mitä minä muka ajattelen? - Hän oli oikeassa!
Minä olen sika! - Niinkö minä ajattelen?
Joko rauhoituit?
Olin koko päivän hänen luonaan Sønderbrossa.
Minä itkin ja itkin. Niin hänkin.
Sanoin, että sinulla on vaikeaa hänen kanssaan.
Sehän oli huomaavaista.
Hän on tyttäresi. - Tiedän sen.
Hän istui vastapäätä minua mutten tuntenut häntä.
En tiedä mitä hänelle tapahtuu.
Se on hyvä kysymys.
En aavistakaan, mitä sinulle tapahtuu.
Tyttäreni järjestää sinut vankilaan.
Hän vetää meidät oikeuteen.
En tunne tytärtäni enkä sinua. Sinä melkein löit minua.
Teidän kanssanne olen viettänyt eniten aikaa elämästäni.
Olemme tehneet kaiken yhdessä, ja nyt minä ihmettelen -
keitä te oikein olette.
En tunne teitä. Keitä te olette?
Annan anteeksi, jos et halua tavata häntä.
Sinun velvollisuutesi on antaa anteeksi tyttärellesi.
Vartija naureskeli, että muut hakkaisivat minut.
Se on velvollisuutesi. - Menetän työni...
Sinun on pakko tavata hänet! - Miksi?
Siksi...
Siksi, että tällaista on olla isä, äiti ja lapsi.
Me annamme toisillemme anteeksi. - Vaikka olisi mikä.
Vaikka olisi mikä. - Vaikka mikä vai?
Minä ainakin annan anteeksi sinulle.
Minulla on asiaa. Muistatko? Olen Stinen isä.
Et voi noin vain tulla puheilleni. - Pelkäätkö minua?
Sellaisesta täytyy raportoida.
Ota rauhallisesti. En minä lyö.
Seison tässä niin voimme jutella.
Tiedät, että Stinellä on vaikeaa ja hän valehtelee paljon.
Minun pitää raportoida sellainen.
Kai hänen papereissaan lukee -
että hän voi valehdella.
Täytyykö koulupsykologin kuunnella tätä?
Sinä tuhosit elämäni!
Tulin vain kertomaan, että tässä on kyse ihmisistä.
Tiedän sen. - Ehkä tarkoitit hyvää.
Mutta tuhosit elämäni. Tuhosit vaimoni.
Tuhosit varmaan Stinenkin.
Hei.
Siitä oikealle. - Olohuoneeseenko?
En oikein tiedä miten toimia.
Stinella on idea.
Oletko varma?
Stine haluaa että lähden, jotta voitte jutella rauhassa.
Ilman minua. - Hyvä ajatus.
Oletko varma, Stine? - Olen.
Minä tästä lähden.
Tuomme hänet takaisin. - Hänellä on taksikortti.
Minä menen nyt, Stine.
Etkö istuutuisi?
Olin ajatellut, että katselisimme kuvia.
Olisi jotain mistä aloittaa.
Tässä on kaikenlaisia kuvia. Sinusta, minusta... ja isästä.
Me kolme yhdessä.
Tässä olemme Legolandissa... Tai ehkä Tivolissa.
Kesämökillä.
Koeta katsoa vähän kuvia.
Tässä on syntymäpäiväsi. Leivoin sinulle kakun.
Tai ehkä isäsi leipoi sen.
Hiihtoloma. Olimme viisi kertaa hiihtolomalla.
Aluksi hiihdit minua nopeammin ja sitten Henrikiä nopeammin.
Katso.
Etkö halua katsoa kuvia?
Sinun on paras lähteä.
Minunko? - Haluan, että lähdet.
Niin on paras.
Pidän kännykän päällä.
Käyn ajelulla. Voitte soittaa minulle.
Olin vankilassa.
Jouduin eristykseen, etteivät muut hakkaisi minua.
Kaikki uimahallissa tietävät. Menetän työpaikkani.
Kaikki tuijottavat minua.
En tiedä, pysymmekö yhdessä äidin kanssa.
Ehkä sinä viihdyt laitoksessa, mutten oikein usko.
Mitä sinä sanot?
Olen sinun isäsi.
Olen isäsi. Nimeni on Henrik.
Muistan selvästi, kun toin sinut sairaalasta kotiin.
Nukuit kehdossa sängyn vieressä.
Avasin silmäni keskellä yötä puolihereillä -
ja mietin säikähtäneenä, mitä on tapahtunut.
Hetkeen en muistanut.
Sitten muistin.
Olin saanut tyttären.
Olin aikuinen mies, jolla oli oma lapsi, ajattelin.
Tajusin, että joudun huolehtimaan sinusta loppuelämäni.
Minua pelotti ajatella, mitä kaikkea sinulle voi sattua.
Olen saattanut sinut seimeen, lastentarhaan ja kouluun.
Olen opettanut sinua varomaan, kun ylität kadun.
Opetin sinut uimaan. Muistatko?
Sinä olit riemuissasi kun opit uimaan eteenpäin.
Nauroit ja oli hengästynyt. Et osannut lopettaa.
Voisin jäädä tähän koko illaksi.
Voisin kertoa tusinoittain juttuja, joita olemme tehneet.
Málagassa sait maailman suurimman jäätelötötterön.
Katso.
Tuo pieni koira seurasi meitä kesämökille.
Rannalla se käyttäytyi kuin meidän koira.
Leikimme että se oli meidän ja annoimme sille nimen.
Sinä keksit koko ajan uusia nimiä.
Lopulta koira juoksi matkoihinsa.
Sinä itkit ja minä lohdutin sinua.
Sellaista se oli, Stine.
Se koira oli vain leikisti meidän.
Et voi väittää, ettenkö rakastaisi sinua oikeasti.
Tiedämme sen molemmat.
Me tiesimme sen molemmat.
Sinusta oli kiva kylpeä.
Istuit luonani sillä tavalla...
Sinä pidit siitä. Istuit päälläni.
Näin alushoususi, ja miten ne istuivat.
Sinä esittelit itseäsi, Stine.
Olit sinä iltana ensikertaa humalassa ja äiti toi sinut kotiin.
Sinä vain nauroit, kun riisuin sinut.
Kutitit minua kaulasta ja takerruit minuun.
Niin sinä teit.
Sinä et kieltänyt.
Et kertaakaan. Sinä et sanonut, etten saa.
Vedit henkeä, aivan kuin olisit pitänyt siitä.
Unohdit kertoa heille, että sinä pidit siitä.
Luulin että pidit siitä. Mitä muuta olisin ajatellut?
Nyt kaikki tuijottavat minua ja pitävät sikana.
Tuiki tuntemattomatkin.
Tuolla se sika menee. Helkkarin saastaläjä.
Rakastan sinua vieläkin.
Rakastan sinua.
Tiedät sen kyllä.
Tiedät, että rakastan sinua. Tiedät, että olen pahoillani.
Minä pyydän anteeksi. Anteeksi.
Minä kadun. Pyydän anteeksi.
Mitä muuta voin tehdä?
En voi kuin pyytää anteeksi.
En ollut oma itseni.
Mitä muuta voin tehdä? Sano niin teen sen.
Anteeksi.
Lähtikö hän? - Lähti.
Mikset soittanut minulle? - Halusin haukata happea.
Hän ei ole vielä valmis.
Se ei sujunut hyvin. - Ei kovin hyvin.
Ei hyvin, vai? - Hän ei ole valmis vielä.
Hänellä on tosi paha olla.
Kävin ostamassa tupakkaa.
Emme ole polttaneet yli vuoteen. - Eiköhän aloiteta taas.
Eikö sinulla ole ollut ikävä savuja?
Kokeillaan vielä kerran, Henrik. Jonain toisena hetkenä.
Totta kai me yritämme uudelleen.
Annetaan hänen olla vähän aikaa. Hän ei ole valmis.
Kiitos.
Älä sano noin. Olet oikeassa.
Minä annan anteeksi.
Niin pitääkin. Se on velvollisuus.
Mennäänkö sisälle?
Jään hetkeksi tänne. - Tännekö?
Jään istumaan tänne.
Jäänkö seuraksi?
Haluan olla hetken yksin.
Mitä nyt? - Ei mitään.
Näit varmaan unta.
Oliko se paha uni?
En tiedä vieläkään, mistä näin unta.
Mitä unessa tapahtui? - Lapset nauroivat.
En tiedä, miksi he nauroivat.
Soitan Stinelle. - Älä.
Haluan vain kuulla, miten hänellä menee tänään.
Älä. - Miten niin?
Sääli, ettei psykologi muistanut sen peikon nimeä.
Mitä peikosta? - Että mikä sen nimi oli.
Mistä me oikein puhumme?
Minä en jaksa enää.
Mitä sinä et jaksa enää?
Heräsin yöllä ja tajusin sen.
Henrik? - Minä en jaksa enää.
Tavallaan...
Tavallaan oli helpotus tajuta, että...
Minä tein sen.
Sen.
Mene pois luotani.
Pysy kaukana.
Nina!
Älä puhu minulle. - Katsoa minua, Nina.
Väistä. - Katso minua, Nina.
Henrik tässä. - Älä tule noin lähellä.
Nina.
Nina!
Minä joudun vankilaan, Nina. Joudun vankilaan.
Niin.
Muut vangit sylkevät päälleni ja ruokaani.
Päälleni kaadetaan kiehuvaa vettä. Minut hakataan työpajassa.
Minut hakataan tuusannuuskaksi. En ikinä saa olla rauhassa.
Sinä et saa... Olen yksinäinen.
Jään ihan yksin, jos jätät minut.
Et saa soittaa heille.
Sinä soitat heille itse.
Minä en voi. - Soitat ja kerrot kuka olet.
En voi.
Kerrot mitä olet tehnyt.
Minä en voi. En voi.
Kyllä sinä voit, Henrik. Sinä voit.
Voisitteko hakea jonkun aikuisen?
Suomennos: J. E. Lähdesmäki Scandinavian Text Service
Ripped by: SkyFury